Na vteřinu si představte, jak by svět mohl skončit.
Může to být něco z nebes.
Nebo něco zevnitř.
Nebo něco, za co si můžeme sami.
První příčce pravděpodobnosti
se ale těší jedna věc...
Když přemýšlíte nad tím, co by mohlo zabít
miliony lidí,
největší hrozbou je pandemie.
Pandemie je neovladatelná nemoc, která se rozletěla do světa
a zabíjí lidi a mění civilizace.
Už jsme se s ní setkali...
několikrát.
Pandemie v šestém století zabila polovinu světové populace.
Ve 14. století jiná zabila půl Evropy.
Ve 20. letech pandemii během dvou let podlehlo téměř 5 % světové populace.
Ale to bylo před sto lety.
Poučili jsme se a udělali ohromné pokroky.
Lepší odezvy, trénink, pracovní síla...
Vylepšili jsme sledovací systémy a komunikaci.
Máme organizace jako WHO a CDC...
Vylepšili jsme diagnostiku, léky, terapeutika, vakcíny.
Přesto je hrozba pandemie vyšší než kdy předtím.
Spočítali jsme si to.
Odhadujeme, že se někde na planetě každý rok
objeví zhruba pět nových nemocí,
a zrychluje se to.
Nevyhnutelně se stanou pandemiemi.
Příroda je ta největší bioteroristka.
Je to závod a sázky neberou konce.
Dle této simulace dnes může pandemie zabít 33 milionů lidí
za pouhých 6 měsíců.
Počet obětí by překonal i obří války minulosti.
Ekonomie se zhroutí.
Lidstvo zaplatí neuvěřitelnou cenu
a žádná země nebude imunní proti následným problémům.
Otázkou není, jestli přijde další pandemie.
Jen tři věci jsou nevyhnutelné.
Smrt, daně a chřipková pandemie.
Nebo kdy příští pandemie přijde.
Odhadujeme, že v divočině je zhruba milion a půl virusů,
o kterých ještě nevíme.
Kterýkoli z nich se zrovna teď může setkat s lidmi.
Otázkou je...
budeme na to připraveni?
Musíme chřipkovou epidemii brát vážně.
Svět bojuje s nejhorší epidemií eboly v dějinách.
Jde opravdu o mnoho.
Virus může být tak destruktivní jako bomba nebo raketa.
Patogenní organismy neznají hranic.
Obyvatelé si myslí, že epidemie prasečí chřipky začala v jejich městě.
Na vině jsou nejrůznější zvířata.
Nemocný se může uzdravit,
ale mezitím nemoc rozšíří.
Kampaň proti infekčním chorobám může uspět,
jen se spoluprací veřejnosti.
Nevíme, co pro nás chystá budoucnost.
Pandemie začíná ve světě, který je pouhému oku neviditelný.
Mikroby byly pravděpodobně první život na Zemi.
Mnoho se jich samo nerozmnoží,
proto napadají jiné živé buňky.
A dnes jsou všude kolem nás.
A na nás.
A v nás.
Některé přicházejí v míru, ale jiné poškozují a zabíjejí naše buňky.
Horečka, kašel, kýchání, průjem...
to se naše tělo brání.
Některé jsou ale tak silné, že přemůžou náš imunitní systém...
a zabijí nás.
Za pandemie mohou převážně dva typy mikrobů:
bakterie a virusy.
Na virusech je zajímavé, že jsou silně adaptovány
k přeskakování mezi druhy.
Jsou nejpravděpodobnějšími viníky příští pandemie.
Jak asi víte, viry, které způsobují ptačí chřipku, pocházejí z ptáků.
Prasečí chřipka zase z prasat.
HIV pochází z šimpanzů.
Ebola nejspíš z netopýrů.
Několik nemocí pochází z komárů.
Když se přenesou na lidi, nový virus se nazývá zoonotický.
A je velice nebezpečný.
Tyto viry rychle mutují, a tudíž mění povrch
a rychle se vyhýbají imunitní reakci.
Když se dostanou k lidem, mohou se proměnit v nový virus.
To se ale nestává pořád.
Je to dost vzácné.
Ale když se to stane, účinky mohou být zničující.
Což nás přivádí na farmu v Kansasu před sto lety.
Odborníci věří, že pandemie chřipky z roku 1918 začala,
když nakažený pták a nakažený člověk
potkali stejné prase.
Pták měl ptačí chřipku. Typ viru chřipky,
který infikuje kuřata, husy a kachny nejméně sto let.
Člověk trpěl jiným kmenem chřipky. Sezónní chřipkou,
která lidem způsobuje horečky a rýmu už staletí.
Tyto dva viry nemohly nakazit druh toto druhého,
ale mohly infikovat prasata.
Viry se spojily v jedné prasečí buňce
a vytvořily nový zoonotický virus: H1N1.
Tyto části lidského viru dodaly schopnost nakazit člověka
a tyto části z ptačího viru zabránily imunitnímu systému v tom,
aby vir rozpoznal a účinně se bránil.
Smrtící kombinace.
Zabila mezi 50 a 100 miliony lidí po celém světě.
Nic takového se ještě nestalo.
Nemoc můžete srovnávat na dvou škálách:
jak je nakažlivá a jak je smrtící.
Tady máme lidskou sezónní chřipku
a tady ptačí chřipku.
A tohle je kombinace z roku 1918.
Byla tak nakažlivá, protože se nesla vzduchem.
Virus visel ve vzduchu a nakazil kohokoli, kdo ho vdechl.
V roce 1918 nakazil jednoho ze tří.
Pak zabil téměř pět procent světové populace.
Konečná přísada byla lidská technologie.
Chřipka se objevila uprostřed první světové války.
Kvůli válce jsme posílali lidi z Ameriky do Evropy a zpět.
Virus těchto cest využil
a velmi rychle a velmi efektivně
se rozšířil po celém světě.
Lidská technologie může za rozšíření nemocí po světě
v případě každé pandemie minulosti.
Černá smrt do Evropy ve 14. století dorazila na lodích.
Byly to dvě odlišné nemoci:
dýmějový mor, který zabil až 60 % nakažených,
a plicní mor, který zabil skoro všechny nakažené.
Pak přišly neštovice.
S 30% úmrtností byly méně smrtící než černá smrt,
ale byly nakažlivější.
Lidé je roznesli kolem světa.
Jen ve 20. století zabily asi 400 milionů lidí.
Tyto další choroby se také staly pandemiemi.
Nakonec jsme vyvinuli technologii, která nás může chránit.
Proces izolace cestujících kvůli vyšetření, zda jsou nakažení,
známý jako karanténa,
se poprvé objevil během černé smrti.
Pak jsme vynalezli mikroskopy, které nám umožnily
poprvé spatřit nepřítele.
Pak jsme vyvinuli antibiotika.
Ta učinila nemoci šířené bakteriemi méně smrtící.
Neštovice vedly k vývoji první vakcíny,
která nás brání před některými viry.
Vakcíny fungují na bázi injekce virových proteinů, které umožní
tvorbu vlastních protilátek. To jsou malé molekuly,
které se k proteinům přilepí, zneškodní virus
a umožní jeho vyloučení z těla.
Když nás pak nakazí skutečný virus, nastane rychlá odezva imunitního systému,
který vyšle protilátky a viru se zbaví.
Pokud je dostatečný počet lidí vakcinován, je téměř nemožné,
aby se nemoc rozšířila.
Neštovice byly v roce 1980 označeny za vyhubené.
A tyto choroby nezpůsobují tolik smrti jako kdysi.
Antiretrovirové léky učinily viry jako HIV mnohem méně smrtící a nakažlivé.
Internet nám pomáhá nemoci dříve odhalit a omezit.
Proto dnešní studie ukazují, že infekční nemoci nakazí méně lidí.
Zároveň ale narůstá počet epidemií,
především kvůli vzniku zoonotických virů.
Z odhadovaných 1,6 milionu neznámých virů v divočině
jich momentálně známe zhruba 3000.
To je méně než 0,01 %.
Takže příští pandemie může být virus, na který nejsme připraveni.
Známe nějaké dost smrtící, ale určitě existují jiné,
které jsou více smrtící, lépe se přenášejí,
a nemáme na ně léky ani vakcíny. Ty jsou velká hrozba.
Toto je nemoc X.
Víme, že nejsme připraveni,
protože jsme je už viděli.
Toto je trh v Lianghue v Číně.
Na rozdíl od západních trhů, kam většina zvířat dorazí už mrtvá,
tento trh prodává velmi čerstvé maso.
Zabíjí ho před očima.
To z trhu dělá továrnu na nemoc X.
Mačkají se tu na sebe nejrůznější druhy zvířat.
Maso a krev se mísí mezi sebou, a pak z člověka na člověka.
Jejich viry se kombinují a mutují.
Pravděpodobnost, že se dostanou do člověka, roste.
Taky k tomu nejspíš došlo na jihu Číny v roce 2002 .
Tehdy v Číně některé trhy prodávaly divoká zvířata jako hady,
cibetky a netopýry.
Poptávka byla vysoká.
16. listopadu se muži ve Fo-šanu po přípravě jídla z kuřete, kočky a hada
udělalo špatně.
Měl příznaky zápalu plic.
Horečka, kašel, ztížené dýchání.
Když léčba zápalu plic nefungovala,
čínské autority případ nahlásily jako „atypický zápal plic“.
Pak se to začalo šířit.
A lidé začali umírat.
V čínských nemocnicích byly zprávy
o množství respiračních infekcí.
Ale na ty jsme zvyklí.
Jisté kmeny chřipky v Asii způsobily epidemie už mnohokrát.
Vždy jsme je zaznamenali a vždy byly starosti,
ale nebyly pro nás tak děsivé.
Lidé z CDC a WHO si začali všímat
těchto zvěstí o nemoci. Oslovili čínskou vládu s otázkou:
„Co se děje?“
Svět se o tom dozvěděl tak, že se jeden člověk z těchto měst
rozhodl vypravit do Hongkongu.
Hongkong bylo pro tuto událost velmi špatné místo.
V roce 2003 byl Hongkong domovem asi sedmi milionů lidí.
Každoročně ho navštívilo přes 16 milionů turistů
a každý den se tam prostřídalo přes 500 mezinárodních letů.
21. února tam dorazil jeden muž.
Už mu bylo zle.
Přišel do hotelu Metropole a šel do svého pokoje
v devátém patře.
Tam zvracel nebo kašlal. Rozeslal kapičky po celém výtahu
a chodbě.
Tak nakazil 16 lidí, kteří nemoc roznesli
po celém světě.
Muž druhý den nastoupil do letadla,
přistál v Hanoji ve Vietnamu a nahlásil se v nemocnici,
kde nakazil doktory a sestry.
Jeden z doktorů pak nemoc vzal do Bangkoku.
Tehdy WHO vyhlásila mezinárodní pohotovost
a oficiálně nemoc pojmenovala.
Těžký akutní respirační syndrom.
Ve zkratce SARS.
O pár dní později vědci našli příčinu:
virus, který ještě nikdy neviděli.
Žena z tohoto pokoje v Metropole
odletěla do Toronta a zemřela.
Její syn se nahlásil do nemocnice.
Vzpomínám si, jak jsem tam seděl s mými dětmi,
sledoval jsem zprávy, a najednou
tam byla fotka mé nemocnice v Mount Sinai.
V ten moment mi došlo, že máme problém.
Asi o týden později jsme zjistili,
že podstatná část nemocničního personálu
je také nakažená SARS.
Kdo bude na pohotovosti? Musí to být někdo jiný.
Co měli na práci? Kdo je zastoupí?
Občas ztráta jen jednoho ze starších doktorů
uvede celé oddělení do chaosu.
Po práci mi bylo dobře, ale pak jsem se v noci vzbudila
s horečkou a nebylo mi dobře.
Věděla jsem, co jsem asi chytila.
Koncem března bylo v Torontu nemocných 47 doktorů
a stovky byly v karanténě,
včetně Allison.
To byla na SARS jedna z nejděsivějších věcí.
Rané symptomy byly nepatrné a těžko identifikovatelné.
Epidemie ovládly i pokročilé nemocnice.
V Hongkongu propukla noční můra.
SARS se šířil neviděně rychle.
V této jednotce obytného domu bydlel muž se SARS.
Měl průjem, a když použil záchod, virus SARS
se potrubím roznesl do jednotky pod ním, kde ho větrák odvál
zpět do ventilace budovy a do bytů nad nimi.
Vítr posléze virus roznesl do okolních budov
a ztížil jeho omezení.
Opravdová noční můra.
S nakaženým člověkem se fyzicky nestýkáte.
Proto je mnohem těžší virus sledovat,
protože neznáme zdroj kontaminace infekce.
V tomto bytovém komplexu bylo nakaženo 329 lidí.
Stovky musely do karantény.
To už svět panikařil.
Obyvatelé Pekingu ze strachu, že kočky a psy přenáší SARS,
opustili své mazlíčky.
Taxi služby začaly kontrolovat teplotu řidičů,
jeden z příznaků SARS.
Částečně to závisí na tom,
nakolik veřejnost důvěřuje prohlášením úřadů.
Je domněnka, že může jít o nějaký teroristický útok,
zcela neopodstatněná?
Myslím, že v březnu roku 2003 už nic nevylučujeme.
V Hongkongu bylo nakaženo 1755 lidí a 300 zemřelo.
V Torontu bylo nakažených 251 lidí a zemřelo 41.
Virus se dotkl nejméně 26 dalších zemí.
Celkem SARS zabil 774 lidí, zhruba 10 % nakažených.
Poté SARS udělal něco zcela nečekaného...
Na SARS je zajímavé, že po nějaké době prostě zmizel.
SARS nebyl moc vytrvalý virus.
Nevěděli jsme to, když vše začalo, ale tak to dopadlo.
Ale nemyslím si, že to je úspěch.
Myslím, že to je hlavně štěstí.
Protože jsme udělali spoustu chyb.
Čínské zdravotní úřady epidemii přiznaly až po smrti 18 lidí
a stovkách nemocných.
Pokusíme se tyto slabiny a špatné pracovní zásady napravit.
Po epidemii SARS přizvala WHO 196 zemí,
které se zavázaly zlepšit svou schopnost
„odhalit, posoudit, oznámit a ohlásit události veřejného zdraví“,
včetně epidemií.
V roce 2014 byla v souladu se závazkem jen třetina.
Největší problém s pandemií je, že nevíme, kdy přijde.
A tak se dá snadno odložit na další den.
Musí to být mimořádný projev politické vůle, říct:
„Ano, zrovna teď se nezdá, že by něco bylo špatně,
ale i tak budeme financovat veřejné zdraví,
protože víme, že jednoho dne něco špatně bude.“
SARS předvedl, jak rychle se virus může pohybovat v našem moderním světě.
SARS se rozutekl po světě během pár týdnů.
Je zcela možné, že další virus to zvládne za pár dní.
A ten určitě nedohoníme.
Takže pokud chceme zastavit další pandemii,
musíme ji zatnout v zárodku.
SARS začal jako nenápadný virus uvnitř divokého zvířete.
Podle expertů to byli netopýři na jihu Číny.
Tito vědci se do těchto jeskyní vydávají už od epidemie.
Loví netopýry a hledají v nich viry podobné SARS.
Nachází jich celou řadu,
což umožňuje tvorbu systému včasného varování.
Když je najdeme, vyhlásíme poplach a čínská vláda se pokusí
omezit vystavení populace těmto virům.
Viry nenacházíme jen v Číně.
Tato mapa ukazuje, kde se nový virus pravděpodobně objeví.
Přední linie pro vznik nemoci jsou místa jako konec cesty
v tropickém lese, kde někdo postavil
novou koncesi na těžbu. Nastěhovali se tam lidé.
Nemají zásoby jídla, takže loví divočinu.
Nebo je to farma na jihu Asie, která se rozrůstá poblíž netopýrů,
kteří přenesou nemoc na prasata.
Je to revoluční způsob, jak se bránit před budoucími pandemiemi,
ale nepodchytí všechny nové nemoci.
Pro to musíme vylepšit vakcíny.
Pokud se objeví nemoc, kterou jsme ještě neviděli,
vývoj vakcíny proti ní typicky bude trvat
čtyři až pět let.
Nové technologie by tento čas mohly zkrátit.
Proto vznikla organizace jménem CEPI.
Vyvíjí vakcínu proti nemoci X.
Tradiční vakcíny vpraví do těla molekuly proteinů viru.
Výroba těchto proteinů je dlouhý a drahý proces.
Tato nová vakcína nepoužívá proteiny,
ale genetický materiál, který tělu nařídí, ať si proteiny vyrobí samo.
Vaše tělo se stává výrobcem molekul proteinu
i odpovídajících protilátek.
Vědci dokážou genetický materiál přizpůsobit tak,
aby tělo vyrábělo proteiny téměř jakéhokoli viru.
Jakmile zjistí, jak toto přenést do těla,
délka výroby nové vakcíny by mohla klesnout z let na jen 16 týdnů.
Mezitím se vědci snaží vyvinout univerzální vakcínu proti chřipce,
která by nás mohla navždy ochránit před všemi kmeny chřipky.
Žádná z univerzálních vakcín
se ještě ani neblíží aplikaci na lidstvo,
ale americká federální vláda a vlády v Evropě
výzkum podporují jako nikdy předtím,
protože chápou, že chřipka je věčná
a velmi závažná hrozba.
Pravdou je, že kvůli lidské technologii je další pandemie nevyhnutelná.
Odlesňování přivádí více divokých zvířat
do kontaktu s více lidmi.
Tovární farmy na sebe mačkají zvířata a dávají jejich virům
více příležitostí ke spojení do jednoho, který nás nakazí.
Navíc jim dáváme mnoho možností k šíření.
Ale lidská technologie pandemie i zastavila
a je to naše jediná možnost proti té příští.
Víme to, protože se tohoto závodu účastníme od počátku života na Zemi.
Kdykoli přijde jakákoli pandemie, retrospektivně si přejeme
abychom byli investovali víc.
Ani zdaleka neděláme vše, co je potřeba.
Titulky přeložila: Ema Bícová